- Se fac două ore de când stăm aici ! - Ti-am spus că o să treacă pe aici !
Ai fi putut să-i ceri coordonatele. Ar fi fost mai simplu, nu ?
Iată ! Nu te uita !
E blonda ?
Da. Nu te uita, ti-am zis !
- Nu e prea rea. - Să mergem.
- Ce faci ? - Păi, ne întoarcem !
- Unde ne întoarcem ? - La Paris.
Ce ? Nu ti-e bine ?
Se fac trei luni de când mă înnebunesti cu Florence Arnaud ! Am făcut 500 de km,
- si tu tot n-o abordezi. - N-am avut niciodată intentia asta !
- Voiam doar s-o văd si am văzut-o. - Esti nebun, complet nebun !
Data viitoare când vrei să vii, cumpără-ti o masină, da ?
Ai văzut-o ? Dacă ai văzut-o, atunci întelegi că nu am nicio sansă.
Dacă o iei asa, garantat ! Noroc că nu te îndrăgostesti în fiecare zi.
- Sunt îndrăgostit. Mi-am pierdut capul ! - Mă enervezi !
- Nu te uiti când dai înapoi ? - Ce vrei, esti prost ?
- Niciodată nu te uiti când dai înapoi. - Lasă-mă-n pace, da ?
LA IESIREA DIN ASCENSOR PE STÂNGA
Pardon, scuzati-mă !
Îmi place mult la pânza dvs, contrastul între partea ludică a temei
si tehnica extrem de elaborată. Ceea ce mă fascinează,
e poezia pe care o degajă. Naivă, în aparentă, desigur, si... cum să spun...
Dar stati, să vi-l prezint pe pictor !
- Îl cunoasteti, desigur ? - Da. E superb, cu adevărat.
- Multumesc. - Le ador. Sper să valoreze o avere.
- Artistii nu stiu cât costă pânzele lor. - Se vede că nu-i cunosti pe artisti !
- Dar ce faci aici ? - Ce ticălos. Te-am asteptat.
- Nu-ti lipseste tupeul. - Ce-i asta ? De când o cunosti pe Florence ?
Te intrigă ! Vezi tu, Florence si cu mine, am devenit prieteni intimi.
Nu mai fă fata asta. I-am vorbit încontinuu de tine. Ti-am făcut reclamă.
Dar nu ti-am cerut nimic ! Am oroare de asta !
- Sper că nu i-ai spus de... - ... expeditia noastră la Deauville?
Ba, desigur. S-a tulburat toată. Încetează cu prostiile ! Te place.
Stii ce-a zis ? "E micut". Deci ? Stii ce-a mai zis ?
Asteaptă... Ah, da ! "E mult de când nu m-am mai simtit asa".
- Vreti să aduc ceva de băut ? - Sigur !
- Sampanie ? - Da !
O să revin să-ti văd tablourile, pentru că la vernisaj... e îngrozitor.
Fie vorba între noi, urăsc vernisajele, mai ales ale mele.
- Yann, stii ce mi-ar place ? - Nu.
- Să-ti vizitez atelierul. - A, da ?
Da, mi-ar place să văd cum lucrezi.
- Dacă nu te deranjează, desigur. - A, nu. Dar în momentul ăsta...
- Esti ocupat, îmi închipui ! - Pregătesc expozitia din New York.
- Si de aia... - Oh, dar nu e nicio grabă.
Când ai timp. Cu conditia să nu deranjez.
- Chiar deloc. Stii, dacă vrei... - Nu. Văd că te deranjez.
- Mâine. La ora 5, e bine ? - Mâine ?
Dar... mâine nu sunt liberă.
Nu poti fi mai atent ?
Permiteti ? I s-a sculat.
- Boris, ajunge ! - Ce te-a apucat ?
Voiam doar să verific. Nu vreau să fac scandal.
- Ăstuia nu-i e bine ! - Dă-mi paharul.
- Ai băut, Boris ! - Ca să ne amuzăm, putin !
Hai, să mergem.
Vin !
Vii, Eva ?
Unde vă credeti ?
Vii mai repede ?
- E adorabil, amicul tău ! - Nu e amicul meu. E vecinul meu.
Să-mi spui numele lui, să nu-l mai pun pe vreo invitatie...
- N-ai văzut-o pe Florence ? - Pe cine ?
Florence Arnaud...
Eva, nu fă pe supărata.
Vino ! Hai, vino, urcă ! Îti vorbea prea aproape, tipul ăla.
- E nesănătos. La naiba ! - E de rău, nu ?
- Dar ce v-a apucat ? - Dar unde se duce ?
Eva, opreste-te !
Iesi sau dărâm cabina asta.
- Nu vă supărati, vă rog... - Ce e ?
- E că vreau să mă duc acasă. - Ei bine, si eu la fel ! Eva, iesi de acolo.
- Domnule, eu lucrez mâine. - Ei bine, si eu la fel, lucrez.
Dar mi-ati tamponat masina ! Nu pot pleca. Trebuie făcută o constatare!
Hai, ne întoarcem acasă. Da ? Eva ! Ascultă.
- Micuta mea, fii drăgută ! - Mă duc la Cathie.
- Te-am prevenit, noi doi am terminat-o. - Nu poti să mă torturezi la infinit !
- Te iubesc ! - Domnule, fiti amabil, vă rog !
- Te iubesc, Eva, te iubesc ! - Păreti a fi mai rezonabilă...
- ... decât amicul dtale. M-asteaptă sotia. - Nu-mi pasă. Nu vreau să-l mai văd.
- Domnule ! - Începi să mă enervezi.
Dacă vrei asigurarea mea, convinge-o dta să se întoarcă cu mine !
- Ce vreti să fac ? - Spune-i că o iubesc...
- ... si că nu pot trăi fără ea ! - Vă iubeste, nu poate trăi fără dta.
- Se poate mai bine de atât, Paulo! - Cum ?
- Mai cu sentiment, mai cu emotie. - Vă iubeste. Nu poate trăi fără dta.
- Vă rog. Faceti asta pentu mine ! - Bine, de acord.
Dar îl previn, vin acasă ca să-mi fac valizele si mă duc să dorm la Cathie!
O să se întoarcă să-si facă valizele.
- Va dormi la Cathie. - De acord, puisor, de acord.
Vino, să ne întoarcem !
- Nu te mai chinui să joci teatru, Boris. - Nu te mai chinui să joci teatru, Boris.
Gura ! Vezi-ti de treburile tale, da ?
- ... vorbiti după semnalul sonor. - Oh! Nu esti acolo !
Da, am reflectat. Voi veni mâine la ora 5...
să-ti vizitez atelierul cum mi-ai propus.
Voi fi foarte fericită să-ti admir ultimele lucrări.
Mâine e joi, nu ? Joi, 17 ?
În fine, e Florence, Florence Arnaud la telefon.
Noapte bună, Yann.
Alo, Florence!
- Sper că n-am făcut o prostie. - Nu văd ce-ai putea risca.
- N-o să te violeze, nu e genul. - Stii de ce-mi place, tipul ăsta ?
Nu râde, Natacha. E pur.
- Încerc să fiu serioasă. - Trăieste pe altă planetă.
- Fii sigură ! - E Micul Print, sau ce ?
În loc să ti-o tragă, o să-ti ceară să-i desenezi o oaie. Asta e ?
Bună seara !
Văd că sotul tău nu-si părăseste niciodată geanta cu documente !
Se întoarce de la un dineu de afaceri, dacă-ti vine să crezi.
- Eva, încetează cu comedia asta ! - N-ajungi nicăieri asa, să stii !
Să ne calmăm si să vorbim. Nu sunt un animal, poti să-mi vorbesti.
- Unde te duci ? - Să respir, îmi dai voie ?
N-ai o tigară ?
Îmi pare rău pentru scandal.
Amicul dtale, n-ar trebui să dea pe gât atâtea cocktailuri.
Ce faci acolo?
- Vino aici ! - Lasă-mă sau tip, Boris!
- Nu-mi pasă ! - Vă rog...
Dumneata nu te amesteca !
- Las-o, Dumnezeule ! - Las-o, ti-am spus !
5 minute de pauză, bine ? Cum arăt ?
Nu mai fă mutra asta. Si sunt si grăbit !
Ascultă, îmi place să te văd dansând, dar acum nu-i momentul !
Stiai că esti noua Josephine Baker, pentru mine ?
Uite, ar trebui să-ti pregătesti un număr de-al Josephinei Baker.
La spectacole, ai arăta foarte bine în costum.
Si dacă va fi un esec, măcar o să mănâc bananele.
Bine, în regulă. Hai ! Fii drăgută ! Spune, e în regulă ? Totul e nou, pe mine.
- Sincer, cum îti par ? - Arătati foarte bine.
De ce sunteti asa nervos ? Nu e prima dată când iesiti cu o femeie !
- Da, dar Florence e ceva special ! - Cine-i Florence, asta ?
- Regina Angliei, sau ce ? - Îti arde de glumă.
Cu regina Angliei as termina rapid în seara asta.
I-as spune să se dezbrace imediat. Dar cu Florence...
Bună ziua. Rue Lauzier, vă rog.
- N-am terminat camera dvs ! - Nu-i nimic, e prea târziu !
O să meargă foarte bine, o să vedeti. Curaj !
Oh, ce răutăcioasă e.
Nu mă-mbrătisezi ?
Sunt în întârziere.
Mă uzi !
Credeam că esti în întârziere !
Ce faci ? Vino înapoi.
Dacă trece cineva ? Stii foarte bine că nu-mi place asa ceva. Deloc !
Închide usa aia ! Închide-o !
Boris! Boris! Geanta ta !
Nu-i adevărat !
La naiba !
- Bună ziua. - Bună ziua.
Am rămas ca proasta la usă, iar cheia a rămas pe dinăuntru.
Iesisem pe hol ca să-l strig pe Boris, care si-a uitat geanta...
iar curentul a trântit usa. Pot să dau un telefon de la dvs ?
- Vreau să chem un lăcătus. - Nu, în momentul ăsta e imposibil.
- De ce ? - Ascultati, astept pe cineva !
- Doar n-o să mă lăsati aici, asa ? - Ba chiar asa.
Dacă persoana pe care o astept vă găseste asa, în tinuta asta,
- nu stiu dacă ar aprecia situatia. - Ei bine, e dezgustător !
Eu ce să fac ? Nici măcar n-avem portar aici.
- Fereastra dvs e deschisă ? - Da.
Atunci, trec prin balcon, intru pe fereastră si vin să vă deschid usa.
- Nu e periculos ? - Nu, nu.
Dă-mi voie să intru 2 secunde. E ridicol, ar putea trece cineva.
Bine, intrati. Aveti un halat acolo, dacă doriti.
- Aveti grijă ! - Nu vă faceti probleme.
La naiba.
- Pot să vă ajut ? - Nu, nu, e în regulă.
Asteptati.
Ai înnebunit de strigi asa ? Dumnezeule !
Era să cădem !
Încercati să vă prindeti de grilaj si să-mi dati drumul.
Încercati să coborâti încet pe scaun ! Usor !
- Ce vi s-a întâmplat ? - Oh! E oribil ! O crampă !
- E-n regulă ? - Da, e în regulă.
- Sunteti sigur ? - Da, da, totul e bine !
Merg să vă deschid !
Oh ! E îngrozitor !
Hei ! Telefonul !
- Alo, da ? - Am ajuns bine la Yann Ducoudray ?
Da, vreti să-i vorbiti ? Îmi iau un halat si mă duc să-l chem.
- Într-o secundă... - Nu, nu vă mai deranjati, multumesc.
Cred c-am făcut o gafă !
Ce tot face acolo ?
Ce m-a pus să fac !
M-am ales si cu o zgârietură !
Boris!
Boris, ascultă-mă !
Nu e ceea ce crezi, mă jur !
Boris, esti acolo ?
Ce i-ati făcut de l-ati adus într-o asemenea stare ?
- Eu ? Dar el a sărit la mine ! - Trebuia să-i explicati !
- Dar n-am avut când ! E ticnit ! - Boris ?
- Si Florence care trebuie să sosească ! - Asta m-ar mira !
- M-ar mira să vină prietena dtale ! - Ce vreti să spuneti ?
- A telefonat cât erai dincolo ! - Florence a telefonat ?
- Cred că ea era. Nu părea fericită. - Nu înteleg nimic din ce spuneti.
- De ce nu părea fericită ? - I-am spus să astepte...
- ... să-mi pun un halat ! - I-ati spus că sunteti dezbrăcată !
Păi, eram !
- Îmi pare rău, n-am făcut-o intentionat. - Plecati, vă rog.
Plecati.
As vrea, dar ar trebui să pot deschide usa !
Boris ?
Boris ! Îmi dai voie să-ti explic ce s-a întâmplat ?
- Alo ? - Alo ?
- Florence ! - Nu stiu dacă ti-a zis micuta prietenă,
- dar am mai telefonat si adineaori. - Dar nu e micuta mea prietenă !
- Aha, atunci e bona dumitale ? - E doar o neîntelegere îngrozitoare.
- Unde esti ? - În cabina de la parter.
Atunci, urcă chiar acum. Te rog, Florence !
E o istorie nebună, o să-ti explic.
Te asigur că o să râdem amândoi. Trebuie să-ti vorbesc, Florence.
- Florence, mai esti ? - Da.
Florence, vino. Vrei să cobor eu ?
Vin.
Boris, trebuie să mă crezi ! Îti jur că e adevărat !
- E ridicolă povestea asta ! - Pleacă.
Ajută-mă... si pleacă.
A, nu !
- Unde intri ? - Boris m-a dat pe usă afară.
- E din cauza ta ! - Doar n-o s-o luăm de la capăt !
Iesi imediat !
Dar dă-mi voie să chem un taxi ! Doar n-o să mă lasi asa !
- Sterge-o ! - Cel putin lasă-mă să mă îmbrac.
- Nici vorbă ! Iesi ! - Ce vrei ?
- Să mă lasi dezbrăcată ? - Mi-e totuna !
- Or să mă înhate politistii ! - Nu-mi pasă.
Dar nici măcar n-am bani de taxi !
Tine.
Esti sordid.
Florence ! Florence !
Îmi pare rău.
Mă duc să vorbesc cu prietenul tău. N-o să mai lungim mult povestea asta !
Nu poate să te arunce în stradă pentru asta. O să înteleagă. Suntem oameni !
Nu-ti face probleme, se rezolvă !
Spuneti, n-ati vrea să vorbim amândoi cu calm, două minute ?
O să vă explic...
Florence! Ce s-a întâmplat ?
Intrati, grăbiti-vă ! Faceti ce vă spun !
- Din fericire, prietena dtale e încă aici ! - Dar nu e prietena mea, ei, poftim !
Nu-ti făceam o scenă de gelozie. Nu e momentul.
Ascultati, îmi pare rău, dar trebuie să văd ce se întâmplă acolo. Mă reîntorc.
Ajută-mă, bătrâne !
- Nu vreau să te rănesc, întelegi ? - Da.
- Atunci, să te văd cât mai putin posibil. - De acord, o să fac tot ce pot.
- Ce mosmondesti acolo ? Vii ? - Vezi bine că nu pot ! Nu mă lasă !
- Dar lăsati-l odată ! - Ati auzit ? Trebuie să mă lăsati.
Dar grăbeste-te !
- Multumesc. - Hai !
- Am pus valizele în camera dtale. - Bine...
- Deschide sticla. - Sticla ?
- Sticla de sampanie ! - De acord.
Grăbeste-te !
Asează-te.
- Cum o cheamă pe prietena dtale ? - Dar nu e prietena mea !
- Cum te numesti ? - Eva, doamnă.
- Spune-mi Florence. Vii ? - Imediat.
- Sună ! Bineînteles, din nou ! - E sotul meu.
- Ce ? - Da, aproape m-am ciocnit de el.
Din fericire, nu m-a văzut.
- Du-te si deschide-i. - Trebuie să te ascunzi !
Nu. Cu bărbatii, cea mai bună apărare e atacul. Crede-mă.
Du-te !
Iubitule ? Ce faci aici ?
- Tocmai voiam să te întreb acelasi lucru ! - Voiam să-ti fac o surpriză !
Am venit să cumpăr un tablou de la Yann, pentru aniversarea ta.
Dar mi-ai stricat surpriza. Si tu ?
- Eu ? - Da. Ce faci aici ?
La fel ca si tine ! Si eu voiam să cumpăr un tablou !
- Clar, e ziua mea norocoasă ! - Bei putină sampanie ?
- Îi place la nebunie ! - A, da ! Sampania !
Eva, sotia lui Yann. André, sotul meu.
Vă prezint omagiile mele, doam...
Eva tocmai poza pentru Yann, când am sosit.
N-a prea mai rămas.
Nu face nimic. Pot ?
- Îmi permiteti ? - Da, da, desigur.
Nu vreau să semene prea mult...
- E ceva, aici ! - Când pictez un obiect,
caut întotdeauna un nud feminin care să mă inspire, întelegeti ?
Astfel, încerc să exprim... cum să zic...
- senzualitatea modelului meu. - Înteleg, da.
Dragă !
- Eva, ce-ai pătit ? - Eva a pierdut pe cineva drag.
- Un părinte ? - Nu. Da. În sfârsit, aproape.
- Pe gurul ei. - Pe gurul ei ?
Sanctitatea Sa Ravishanadradraran. Nu e usor de pronuntat. Dadadou!
- Sper că n-a suferit mult. - Nu, a murit instantaneu. Inima.
- Infarct ? - O lovitură de cutit. I-a fost găsit...
- ... trupul în camera lui. - Ce îngrozitor !
- O astfel de crimă într-o mănăstire ! - Nu, era o cameră de închisoare.
A fost înjunghiat de un traficant portorican. Nu erau de acord...
- ... cu repartizarea profitului. - Era închis pentru trafic de droguri ?
Oh! Nu. Pentru... fraudă fiscală.
A fost îngropat la ferma lui din Hamburg, Wisconsin.
O înmormântare foarte frumoasă. Tot satul a fost prezent.
Si satul îi apartinea. A fost ca un tată pentru Eva.
Nu, draga mea ? Curaj ! Sanctitatea Sa i-a lăsat mostenire Rolls Royce-ul...
Unul din Rolls-urile sale. Avea vreo 35. Pentru Eva, e un gest sentimental.
Ea nu conduce. Draga mea !
Nu contează că i-a pierit trupul, mesajul lui va dăinui.
Si asta e ceea ce contează, nu ? A fost un mare credincios.
Ah ! Sună din nou ! Cu sigurantă, n-o să se oprească !
Astăzi e o adevărată sărbătoare !
Si-a uitat asta.
Multumesc, bătrâne.
E vecinul de palier. A venit să-mi aducă 2-3 lucrusoare...
pe care i le-am împrumutat azi dimineată.
V-a adus periuta de dinti !
- Si v-a adus si rimelul ! - Da. Si fondul meu de ten Guerlain.
E farmecul acestui imobil boem. Putem împrumuta orice de la vecini.
- Iar ! Dar nu se mai termină ! Formidabil ! - În imobilul ăsta, se scaldă în convietuire !
- Curentul mi-a trântit usa. - Aha ! Adineaori nu mă crezusei !
- Ce să fac ? Cheia a rămas înăuntru. - Ce-a făcut si el. Treci prin balcon.
Vă las să lucrati. La revedere, dragă doamnă.
- Tu rămâi ? - Nu ! Plec si eu.
Multumesc. La revedere, Eva !
Nu iei pânza pe care ai ales-o ?
Nu. I-am dat o comandă lui Yann.
Mi-a promis că o s-o termine de pictat înainte de aniversarea ta.
E un portret de-al sotiei într-o masină de spălat ? Sau o pompă de bicicletă ?
Nu vă spun nimic. Va fi o surpriză.
- Trebuie să veniti amândoi la o cină ! - Drăgut din partea dvs. Desigur.
- Vineri seară, vi se pare bine ? - Da. Nu-i asa, dragă ?
Pardon. Scuzati-mă. Permiteti ?
Ce-ai pătit la mână ?
Te-ai tăiat ?
Sotia se întelege foarte bine cu vecinul de palier. Sunt buni prieteni.
- Acum mă crezi ? - Nu stiu.
Nu mai stiu.
- E stabilit ? Vă asteptăm cu sotia vineri ? - De acord, multumesc. Sunteti drăgut.
Esti complet nebun.
Se adoră, ăstia doi !
Nu !
- Nu se poate să avem liniste cinci minute ? - Dar dta ai sunat încontinuu la mine !
- Ce doresti ? - Un curent de aer a trântit si usa mea.
Vreau să intru prin balconul vostru, dacă nu e prea mare deranjul !
- Mergi. Repede. - Multumesc !
N-ai niciun pic de intimitate în casa asta.
Numai mie mi se poate întâmpla aceeasi chestie de mai multe ori.
Iar ! E formidabil !
Sunt dezolată că te deranjez din nou, dar mi-am uitat valizele la dta.
Nu mai zi nimic, am înteles ! Tine.
- Dar ăsta-i un pistol ! - Da... Asteaptă.
Hai. Tinteste în inimă. Hai, trage.
- Dar nu se poate asa ceva ! - Vrei să mă distrugi, e evident. Să terminăm.
- Curmă-mi suferintele. Trage. - Ascultă, ajunge. Ia-l.
Detest armele. Ia-l. O să înnebunesc cu voi doi...
- Florence! - Nu, Eva. N-o fă ! Calmează-te !
- Dar sunt calmă. - Lasă-mă să vorbesc, da ?
Faci un gest ireparabil. Esti tânără.
- Eva, ce faci ? Ai înnebunit ! - Dta rămâi acolo si nu misca.
Ascultă-mă. Am văzut în ce manieră degradantă te-a tratat.
- În ce manieră te-a tratat ? - Nu te amesteca în asta !
... care au fost suferintele si umilintele pe care te-a făcut să le suporti...
- Suferintele si umilintele suportate ? - Florence, doar nu vorbesti serios ?
Taci !
Nu merită durerea, da ? Dă-mi mie ăla.
- Luati-l. - Ati luat-o cu totii pe arătură !
A fost o glumă ! Râdeam ! E doar o brichetă ! Uitati.
Pistolul meu ! Si e si încărcat ! Doamne !
Dar esti de-a dreptul ticnit, dragul meu prieten !
- Ai fi putut omorî pe cineva. - Vrei să te duci la dulap ?
Învelită într-o pânză, e bricheta mea.
Adu-mi-o, te rog.
- Poftim. - Iată, bricheta mea.
E o nebunie. Am pus bricheta în locul revolverului.
- Doamne ! - Esti de-a dreptul inconstient !
- Principalul e că ati fost acolo ! - Poftim.
Dar, Florence, nu înteleg. Te-am văzut urcându-te într-un taxi.
Da. Am dat un ocol clădirilor si m-am întors...
... pentru că voiam să-ti vorbesc, Yann.
Mi-e rău.
- Am ameteli. - Întinde-te aici.
Poftim, o să-ti facă bine. Aici.
Multumesc. Esti minunată. Te iubesc.
- Eva ! - Nu acum ! Vezi că nu se simte bine.
- Trebuie să chemăm un doctor. - Nu e doar stresat.
- În două minute, va fi mai bine. - E mai bine.
- Da. - Florence !
- Da ? - Vreau să-ti explic...
- Alo ! Urgentele ! - De ce a sunat la Urgentă ?
- Dar ti-am zis că n-are nimic ! Boris! - L-ai rănit !
- Boris ! - Ai o trusă de ajutor medical ?
- O aduc imediat. - M-a împuscat ! Am fost rănit !
- Dă-mi asta. Întindeti-vă. - 36, strada Lauzier, etajul 6.
Da.
Da, grăbiti-vă. Multumesc.
De ce mă privesti asa ? Nu mă mai privi asa.
- Nu înteleg. - Ce nu întelegi ?
Ce s-a întâmplat de-ai vrut să-l împusti asa ?
- Nu s-a întâmplat nimic. - Priveste, nu e nimic.
Glontele i-a zgâriat doar pielea.
A avut mare noroc.
- Vezi, n-ai nimic. - Dar tot nu mi-ai răspuns !
- Ce să-ti răspund ? - De ce ai vrut să tragi asupra lui ?
N-a vrut să tragă asupra mea. Eu i-am făcut o farsă idioată.
Ascultă. O să-ti explic exact ce s-a întâmplat.
Dar după asta, mă lăsati naibii în pace, da ?
Deci, ăsta e pistolul pe care l-a adus tatăl meu din Algeria.
Un cadou. Din când în când, ies în weekend cu prietenii,
ca să tragem în cutii de conserve. Iar ăsta, e copia exactă...
si pe care mi l-a adus să-mi facă o farsă. Da ? Ăsta !
Seamănă cu originalul, dar puteti vedea că finisajul nu e perfect.
Deci, dacă apăs pe trăgaci, se declansează si se aprinde bricheta.
Priviti.
Pentru numele lui Dumnezeu !
- M-am păcălit din nou. - Dă-mi-l. Esti un pericol !
- M-a atins ? - Nu, nu si de data asta.
- Sigur ? - Da, sigur ! N-ai nimic, Boris !
Ajută-l, ajută-l ! Doamne, ajută-l !
Hai, hai !
Mă duc să arunc oroarea asta la tomberon, înainte de a fi prea târziu.
Ce-i cu sticla aia aici ? Ascunzi siclele pe aici, acum ? Esti nebun ?
- Te-a tratat de o manieră degradantă ? Când ? - O să-ti explic, dar lasă-mă...
- Si termină cu băutul ! - Te-a umilit, te-a făcut să suferi ? Zi !
- Si eu vreau să vorbim despre asta ! - Spune-mi adevărul ! Pot suporta.
Ceea ce nu pot accepta, e minciuna.
Îmi pierd complet capul ! Nu pot să arunc ăsta la tomberon !
Cineva l-ar putea găsi ! Te previn, dacă-l mai atingi o dată, te bat.
Dar ce faci în pozitia asta ?
Am decis să regresez, complet. Am luat pozitia fetusului.
Sunt în pântecele mamei mele si nu mi se poate întâmpla nimic.
Yann, trebuie să-ti vorbesc.
Asa că, fă-mi plăcerea si iesi 5 minute din pântecele mamei tale.
Nu, m-au pleznit la fund când am făcut asta acum câtiva ani. Nu repet greseala.
- Mă grăbesc. - Bine, asta pentru că e vorba de tine.
- Yann, m-am întors... - Nu din cauza regretelor, am înteles.
- M-am purtat ca o idioată. - Vreau să ne mai întâlnim.
- Te rog ! Nu insista. - Dacă refuzi să ne revedem...
- ... te previn, sar ! Pur si simplu ! - Nu te mai purta ca un copil.
Nu e cea mai bună metodă, te asigur.
Stiu. Îti spui: "Dacă de fiecare dată când vin la el, îl găsesc cu o fată...
aproape dezbrăcată care refuză să plece, sau o tentativă de omor,
- ... sau sotul meu care dă buzna..." - N-ai s-o iei de la capăt, Boris !
Vreau să-ti pun niste întrebări !
Nu fă fata asta. Nu merită să suferi pentru asta.
O să ne revedem. Sunt sigură că o să devenim amici.
- Nu vreau să fiu amicul tău. - Asta nu-i prea frumos.
Nu-ti bate joc de mine, Florence.
Uită-te în spatele tău.
Calmează-te ! Nu-i răspundem, da ? O să se lase păgubas.
- Fără îndoială, ăsta e pistolul ! - Nu ! Nu, ajunge ! Nu te mai prosti.
Dar nu vreau să-l împusc. Vreau doar să-l sperii.
Nu se stie, cu putin noroc, poate că o să avem liniste o oră sau două.
Aici a avut loc un accident ?
- Da, eu v-am sunat. - Unde-i rănitul ?
S-a dus la el. De fapt, m-am panicat degeaba.
- N-are decât o zgârietură. - Cu arma asta s-a întâmplat ?
- Ce s-a întâmplat ? - Să vă explic... Am mereu arma la mine.
De altfel, am permis legal port armă.
Si apoi, un prieten mi-a făcut cadou acesta. Uitati-l.
E o imitatie a pistolului meu, exceptând faptul că dacă apăs trăgaciul,
cocosul se declansează si se aprinde bricheta. Vedeti ?
La naiba, atunci ! Nu mai înteleg nimic !
Atunci e asta de aici, bricheta.
Pe cine a împuscat, de data asta ? - Domnul victimă !
- Tipul ăsta a tras de două ori în mine ! -A fost un accident si stii asta !
Da, e adevărat, am văzut si eu.
- Asteptati. Vreau să vă explic. - Ar trebui internat la nebuni.
Ăsta, e pistolul pe care mi l-a adus tata din Algeria. Mi-a făcut un cadou.
Din când în când, ies să împusc cutii de conserve cu prietenii.
- E clar ? - Da, continuati.
Si asta e bricheta pe care a adus-o un prieten din New York, să-mi facă o farsă.
- Ăla e un pistol ! - Dar eu credeam că e o brichetă.
Da, am uitat să vă zic, bricheta semăna cu un pistol.
În formă de pistol. Ca acela pe care mi l-a adus prietenul din Algeria.
Nu, voiam să spun din New York. Deci, pentru mine, asta e o brichetă...
Dar ăla e un pistol, cu care tocmai ati tras acum două minute.
- Dar eu credeam că e o brichetă. - Ce brichetă ?
Bricheta pe care i-a adus-o prietenul lui din New York, ca să-i facă o farsă.
Asa !
- Nu înteleg nimic. - Dacă mă întrerupeti tot timpul !
- Lăsati-mă să vorbesc. - Atunci, dă-i drumul !
Continui. Asta e bricheta pe care tatăl meu a adus-o din Algeria...
- ... si cu care trag în cutii de conserve. - Trageti în conserve cu bricheta ?
- Nu. Cu pistolul, bineînteles. - Păi... tocmai ati zis acum...
- Nu, vorbea de pistol, acum ! - Evident.
Pistolul pe care vi l-a adus tatăl dvs din Algeria.
Exact. E clar. Atunci, continui. Si asta, e bricheta...
pe care mi-a adus-o tata din New York. Nu, voiam să zic...
- pe care mi-a adus-o prietenul din Algeria. - Nu, v-a adus-o prietenul din New York.
- Poftim ! E clar ? - Foarte clar.
- Acum 5 minute, sună doamna la usă. - Îmi uitasem valizele.
- Ce valize ? - Cele pe care le ascunsesem eu.
- De ce-ati ascuns valizele dnei ? - Pentru că venea sotul meu.
- Nu înteleg nimic ! - Da, pentru că eu credeam...
... că domnul e...
Că domnul e amantul sotiei mele ? Asta era ? Spuneti !
- Aha ! Sunteti amanta domnului ! - Nu, doamna e amanta domnului.
Încetati. Tăceti. Vă rog, lăsati-mă să vorbesc.
- Nu pe tonul ăsta ! Calmati-vă. - Ascultati.
Dacă vorbiti tot timpul, nu ne mai întelegem si cum vreti să termin ?
Atunci, dati-i drumul !
Acum 5 minute, doamna a sunat si eu i-am dat bricheta. Nu, pistolul !
- Pe care vi l-a adus tata din Algeria. - Da, crezând că e bricheta.
- Pe care v-a adus-o prietenul din New York. - Exact. Si i-am cerut să mă împuste.
- Să vă împuste ? - Da, ca să râd.
Ca să râdeti. I-ati cerut doamnei să vă împuste, ca să râdeti ?
Da, asta vă spuneam, că...
Iar doamna, după ce s-a terminat partida de râs, a tras în domnul ?
- Nu, eu am tras în domnul ! - A mărturisit, a mărturisit !
S-a întâmplat asa: domnul si doamna credeau că ăsta e un revolver.
Si chiar era revolverul. Dar eu, eu credeam că e bricheta.
Am luat revolverul pe care-l credeam brichetă
si pentru a-i arăta că nu e un revolver ci o brichetă,
am apăsat pe trăgaci. Dar cum era un revolver si nu o brichetă, am tras
- si l-am rănit usor pe domnul. E clar ? - E foarte clar.
- Tu, mai scuteste-mă ! - Ascultati, seful, nu e...
Nu-l băgati în seamă, abia a terminat Scoala de Politie. Eu îl formez.
O să facem altfel... Tăceti ! Vă rog să nu mai vorbiti.
Eu o să pun întrebările, da ? Altfel nu mai ajungem nicăieri.
Asa o să încercăm să întelegem. O luăm de la zero...
Mâinile sus !
Lasă-mă ! Esti ticnit, sau ce ?
- Lăsati-l, vă rog. E un prieten. - Era o farsă, glumeam.
- Aveti toti chef de glume în casa asta. - E o idiotenie, recunosc.
- Dar ce se întâmplă ? - O să-ti explic. Vă rog, lăsati-l.
- Ce fac, sefu' ? - Păi, lasă-l !
- E prieten cu domnul ! Ceva răni ? - Nu, nu.
- Ia ăla ! Nu ne jucăm de-a cow-boy ! - Esti bine ?
- Da, multumesc. - Ti-ai făcut o intrare înfricosătoare.
- Esti nebun să faci asa ceva ! - Îmi pare rău ! Am fost ridicol.
- Asta-i bricheta mea ! - Da, e bricheta ta.
A uitat-o la tară duminică. E un pistol fals.
- În realitate e o brichetă. - Hei ! Îndreapt-o în altă parte.
- Nu e niciun pericol, priviti ! - Da...
- Priviti. - Bricheta mea ! Mi-am regăsit bricheta !
- Te sfătuiesc s-o arunci cât mai urgent. - Vreti să-mi spuneti ce se întâmplă ?
Stati, sefu' ! Cred că am înteles.
- Ăsta e pistolul dtale ? - Da.
Dacă am înteles bine, vă amuzati trăgând în cutii de conserve în weekend-uri.
- E adevărat. - Iar dvs sunteti cel care a adus din NY
această brichetă, care e replica exactă a pistoalelor voastre ?
- Eu i-am făcut cadoul ăsta idiot. - Păi, atunci, e simplu.
Domnul s-a înselat. A luat pistolul dtale, crezând că e bricheta lui.
- Exact. De unde stiti ? - Simplă deductie !
- Sunteti fantastic, fără glumă ! - E genial, pustiul !
Hai, gata. Am pierdut destul timp cu ăstia. Hai !
Si dacă o să mai tragă în mine, accidental, încă 5 minute ?
- Pentru că la el, se tot întâmplă. - Dacă e accidental,
- nu putem face nimic. - Si dacă în final mă omoară ?
- Accidental, desigur ! - În cazul ăsta, îl putem retine...
- ... pentru omor prin imprudentă. - Asta, cel putin, ar fi o satisfactie !
Să stii că începi să mă enervezi serios !
Am să plec si eu ! La revedere, draga mea.
Nu esti obligată să vii la cină vineri, cu Yann.
- Găsesc eu o scuză pentru sotul meu. - Sotul ei v-a invitat la cină pe amândoi ?
- M-ai înnebunit ! - Deci, totul e oficial între voi doi ?
- Lasă-mă, Boris! Lasă-mă ! - Unde te duci ?
- Mă duc să-mi caut valizele. - Nu vă jenati, simtiti-vă ca acasă.
- Nu rămâi, Florence? - Mi-ajung emotiile pe ziua de azi.
- O să te revăd ? - Desigur, doar vii la cină vineri.
- Te conduc. - Nu, iau un taxi.
- Vă duc eu, e în drumul meu. - Dar nu stiti unde merg !
Dar stiu că nu e departe...
- Esti sigură ? Nu vrei să... - Ai avut o zi grea.
- E mai bine să te odihnesti. - Asa-i.
Odihneste-te si pentru mine.
A iesit îmbrăcându-se, în fata mea ! În timp ce tu o stergeai prin balcon !
- Te-am văzut ! - Boris, te părăsesc.
E singura solutie, nu mai putem continua.
E simplu, asa. Nu pleci de aici, înainte de a-mi spune totul.
- Boris, lasă-mă să trec. - Nu.
Nu e posibil ! Visez, nu e posibil !
- Boris, deschide usa. - Mergem la noi să-mi explici.
- Eu cred că totul a fost spus. - Deschide-mi usa !
- Lasă-mă în pace, du-te la dta. - Dar suntem la el, aici !
- Mă doare-n cot. - E nebun.
Pentru numele lui Dumnezeu, deschide-mi usa !
Am parcat un pic mai încolo.
Stiti, v-as putea oferi un pahar. V-ar prinde bine.
Cu plăcere, sigur.
Trebuie să mă destind putin.
Nu mi se pare că v-ar place prea mult amicul meu.
Stiti, amicul dtale e încântător, dar are o viată prea agitată pentru gustul meu.
- Întelegeti ce vreau să spun ? - Yann ? Glumiti, sau ce ?
Nu se poate o viată mai calmă ca a lui.
Dacă nu deschideti, vă previn...
... chem politia ! Auziti ?
- Ai picat bine. Intră. - Ce amabil.
Si acum făceti-mi plăcerea de a iesi ! Altfel vă zbor eu afară !
Fără menajamente. Ati înteles ?
Te previn, o să sparg totul în casa asta.
Boris, dă-mi cheia, vreau să plec.
- Opreste-te ! - Vreau adevărul, auzi ?
Si dacă-ti spun adevărul,
- mă lasi naibii în pace definitiv ? - N-o să mai auzi de mine.
Bine, îti spun adevărul. Ce-ai vrea să stii mai ales ?
- Totul. - Legat de ce subiect ?
- Îti bati joc de mine, nu ? - Pune întrebări.
- Eu răspund. - Când si cum a început cu Eva ?
- Când a început ? - Da.
- În iulie. - Începutul lui iulie ?
- Desigur. Da. - Eram sigur.
- Bun. - Cum ?
- Ce, cum ? - Cum a început ?
- În ascensor. - În ascensor !
Mda !
- Ce s-a întâmplat ? - Am luat ascensorul împreună.
Si apoi am rămas blocati... Nu stiu ce m-a apucat.
Era aproape de mine, se făcuse cald,
îi simteam sânii lipiti de pieptul meu, parfumul...
- Vrei să mă opresc ? - Nu, continuă.
- Îi place să sufere, ăstuia ! - Continuă.
Apoi am prins-o în bratele mele si am sărutat-o. Poftim.
- Ce s-a întâmplat apoi ? - Gata ! M-am săturat de comedia voastră !
Calmează-te, draga mea. Are dreptul să stie. Nu-i asa ?
- Ai înnebunit si tu ! - Ati făcut dragoste, după aia ?
În ascensor ? Desigur. N-a fost usor...
Pentru că nu stiu dacă ai văzut cum e înăuntru...
Dar am făcut 10 ani de yoga. E destul ? Să mă opresc ?
- Ai revăzut-o mai apoi ? - Mereu. Când erai plecat.
- Cum era cu tine ? - Vrei să spui... în pat ?
O leoaică.
E un pic cam bizar, amicul dtale !
Boris ! Încetează, Boris !
Ascultă, ai face bine să termini cu sarada asta !
Ti-am spus toată porcăria asta pentru că m-ai fortat !
Tot ce-l interesează
este să mă tortureze, să se tortureze de fiecare dată. E nebun !
Nu-l mai provoca si tu ! Boris, rămâi unde esti !
Te previn, nu mă înfuria !
Nu vreau să te mai văd, Boris! Gata !
- Ascult-o, da ! - M-am săturat, m-am săturat !
De ani de zile face asa, dar s-a terminat ! S-a terminat !
Sunt dezolat, dar mă duc să chem politia.
- Sigur, cheamă politia. - Stii numărul politiei ?
Da, da ! Cheamă politia ! M-am săturat, ticălosule !
Am lăsat totul pentru el, i-am oferit totul, totul !
- Spune-i lui, mie nu-mi pasă ! - L-am iubit cum n-am iubit niciun bărbat.
Nicio femeie nu l-a iubit cum l-am iubit eu !
Ajută-mă !
Grăbeste-te !
- Crezi că mi-e frică de tine ? - Taci ! Boris, te rog !
- Să vorbim rezonabil. - Ce cauti, Boris?
Vrei să vezi dacă te-am înselat cu el ? Asta-i ? Bine ! Deschide-ti urechile !
- Dar e nebună ! Taci ! - Da, te-am înselat cu el.
Da, când erai plecat, făceam amor cu orele.
N-am simtit nici a zecea parte cu tine, din ce-am simtit cu el !
E genial, e minunat ! E Superman !
Boris !
- Ajutor, asasinul ! Ajutor ! - Ce se întâmplă ?
- Nu stiu, nu înteleg nimic. - Asta ? E la 6. Mereu e asa cu ăstia !
Boris !
- Ce s-a întâmplat ? Boris ! - Vreau să fiu lăsat în pace.
- Lăsati-mă. - Ce i-ai făcut ?
Nimic. E bine. E putin beat,
dar o să-si revină. Voi doi ati trezit tot cartierul !
Bun, cred că e în regulă.
Dar i-ai făcut ceva ! Ce i-ai făcut ?
- I-ai făcut rău ! - Ajunge ! M-am săturat !
- Ticălosule ! I-ai făcut rău lui Boris! - Scrântitilor ! Sunteti nebuni amândoi !
Boris !
- Dar ce s-a întâmplat ? - E-n regulă, nu e nimic.
- O să-ti explic. - Plânge !
N-o să-mi faci asa ceva ! E teribil de jenant, să stii !
- Boris, nu mai plânge, te rog ! - Lasă-mă.
- Nu mă atinge. - Ajută-mă să-l ridic.
Trebuie să te stăpânesti, bătrâne !
Un pic de efort, hai !
- Nu mă atinge ! Lasă-mă ! - Nu insista, pe mine mă vrea !
- E prima oară când îl văd plângând. - Normal ! Trebuia să văd si eu asta !
- Nu mai pot ! - Nici eu !
Ce s-a întâmplat ? Cum am ajuns aici ?
Dacă nu era el, te omoram. Apoi mă omoram eu.
Asta poate că ar fi cea mai bună solutie pentru toată lumea !
E o poantă pe care trebuie să ti-o explic.
O să întelegi. Uită-te bine la Eva.
- Crezi că e o femeie ? - Da, de unde sunt eu...
Nu mai sunt sigur de nimic, dar asa cum pare, la prima vedere, as zice că da.
- De ce ? Nu e o femeie ? - Nu.
Eva, pentru mine, nu e o femeie.
Eva, e insula mea. E portul meu, e casa mea.
Când m-a cunoscut, eram distrus.
Ea m-a reconstruit. Asa, ca tatăl meu !
N-am fost nimic, niciodată, fără Eva, în viata mea !
- E foarte tristă povestea ta ! - Ea mi-a dat curajul de a picta.
- Picta pe ascuns, se simtea rusinat. - N-am învătat niciodată !
- Apoi pictura m-a salvat. - E un mare artist.
E adevărat. E foarte expresiv ce faci. Toată lumea spune,
- esti un pictor în ascensiune. - Idiotii, da ! Idiotii !
Trebuie să-ti bagi ceva bine în cap. Niciodată n-o să renunt la Eva.
- O să încerc să mă obisnuiesc cu ideea. - Asa că, trebuie să găsim o solutie !
- Ce propui ? - Cine, eu ? În legătură cu ce ?
- Cu Eva, cu tine si apoi, cu mine ! - Nu începe din nou !
Taci ! E o discutie între bărbati. Deci ?
Iată ce propun. Te duci la tine cu Eva.
Eu plec mâine într-un voiaj. Foarte departe,
pentru a uita totul. La reîntoarcere, mă angajez...
... ca niciodată, niciodată... să nu mai ridic ochii la ea,
să nu-i adresez vreodată vreun cuvânt,
nici chiar ca să-i spun bună ziua.
Dacă nu ti se pare destul,
sunt gata să strâng tot, si să mă mut în altă parte a Parisului.
Iar dacă se poate să nu trebuiască să emigrez în Statele Unite,
ti-as rămâne foarte recunoscător. Ti se pare rezonabilă propunerea ?
Nu.
N-o să meargă niciodată ! Imediat ce-o să plec din nou,
va reveni să te vadă si totul va reîncepe.
Ai văzut cum vorbeste despre tine ? E nebună după tine, e evident !
Ce i-ai făcut ? Ce i-ai făcut să te privească asa ?
Dar nimic, jur ! Lasă-mă !
Care-i secretul tău ? Trucul care le face pe toate femeile...
să înnebunească după tine ! E ceva sexual ? Mental ?
- E ceva zen? Ce e ? - Nu stiu nimic.
E ceva natural. Nici măcar nu mi-am dat seama.
E un talent pe care-l am. Asa cum îi faci tu pe altii să facă pe ei.
Dar eu, sufăr ca un damnat ! Sufăr ca un damnat !
Puiul meu ! Îngerasul meu !
Ce ti-a făcut ?
Pentru ce a trebuit să intervii în viata noastră de familie si s-o distrugi ?
Ce ti-am făcut ? Nu ti-am făcut nimic. Deci ?
Îti place să faci rău ! Da ! Îti place să faci rău !
Esti un pervers ! Un sacal ! Un diavol !
- Boris ! - Da ?
Eu plec.
- Bine, dragă, vin si eu. - Nu te preface că nu pricepi !
- Te părăsesc. - Stii bine că nu poti face asta !
Dacă vrei să te distrugi, e problema ta. Te iubesc, dar eu vreau să trăiesc !
- Si eu ! - Eva !
M-am gândit bine. E ultima noastră sansă.
Dă-mi voie să plec. Fă-o pentru mine.
Pleci din cauza lui ! Pentru că esti cu bun simt
si nu vrei să trăiesti într-un triunghi conjugal ? Asta e ? Ascultă !
Poti să iesi cu el. O să te scoată la dans.
Îi place să iasă, dar mie nu-mi place. Mondenitătile îmi provoacă scârbă.
- Mă îmbăt, apoi fac prostii. - Asta am înteles-o !
- Pardon ! Scuză-mă ! - Ascultă ! Ceea ce vreau eu,
este ca tu să fii fericită, înfloritoare. Multi trăiesc asa în Paris.
Poate ai vrea să stăm toti trei împreună ? Asta era, nu ?
Suntem vecini de palier. Urmarea e cât se poate de firească.
Tu ce crezi ? El e de acord. Ce pereche bună de amici !
Priveste ce bine ne întelegem ! E un tip bine ! Si în plus...
... miroase bine ! E si rozaliu ! Ca un cur de bebelus !
Hei, am o idee ! Dacă am închiria o casă,
toti trei, aproape de Paris?
Tie îti place la tară ! Serile de vară le petrecem în grădină,
sub bătrânii arbori si discutăm...
filozofie, literatură,
aspecte ale vietii, prostii...
Am asculta cum cânti în bucătărie spălând vasele si apoi ne-am reuni
- la o sticlă de lichior. - Mai degrabă suc de portocale,
- sau asa ceva. - Da, bine, suc de portocale !
Si apoi am sta ca trei prosti, în obscuritate,
privind stelele, si apoi ascultând zgomotele noptii.
Spun prostii, as spune orice, ca să nu plece.
- A, bun. Cu atât mai bine ! - Dacă o mai atingi o dată pe sotia mea,
- ... te omor ! - De acord.
Acum du-te si vorbeste-i. Fă ce poti să rămână. Hai !
- Dar ce să-i spun ? - Ce vrei tu. Miscă !
Nu vorbeai serios ! Doar nu mă lasi pe mâna lui ? Ia-l cu tine, te rog !
Nu, Yann. Trebuie să am curajul să-l părăsesc. Ocupă-te tu de el.
- Are nevoie de tine. Ti-l încredintez. - Multumesc, asta-i bună.
- Nu vrea să stie de nimic. - Eva, mă omor ! Dacă pleci, mă omor !
Hai, bătrâne ! Fii rezonabil, putin !
- Stii că sunt capabil. - Asta nu e prea elegant...
E ca un santaj sentimental !
Eva, dacă pleci, mă omor. Mă omor.
- Eva, sar ! - O s-o facă, prostul ăsta !
- Ah ! Eva ! - Stati, mă duc sus !
Parchez si vin si eu !
Eva !
- Boris ! Boris, opreste-te, te rog ! - Nu mai fă niciun pas, sau sar !
- Nu veni ! - Boris, încetează, pentru Dumnezeu !
- Spune-mi, m-ai înselat cu el ? - Eu am inventat totul. Tu m-ai silit.
- Pe tine nu te-a întrebat nimeni nimic ! - Nu, nu te-am înselat niciodată, Boris.
- Jură că nu m-ai mintit niciodată. - Nu te-am mintit niciodată, Boris! Te iubesc !
- Poftim, te iubeste. Si eu te iubesc. - Promite-mi că nu s-a terminat...
- ... totul între noi doi. Jură-mi. - Îti jur, Boris.
Gata. A jurat. Acum s-a terminat. Gata.
Hai.
M-ai speriat ! Ce s-a întâmplat ?
- Nu stiu. - Ti-e rău ?
- Mi se învârte capul. - Sprijină-te de mine.
Asează-te aici. Da, aici.
E un cosmar. Voia să trăim toti trei la tară.
Poftim, dragă, bea asta. O să-ti facă bine !
Ce i-ai mai făcut de l-ai adus în starea asta ?
Ce te interesează ?
- L-ai făcut deja nefericit. - Marilda, taci.
Nu, nu mai tac ! M-am săturat să mă tot ascund !
- Si m-am săturat să te tot consolez ! - Cosmarul nu s-a terminat.
Ia stai. Poti să-mi explici ce înseamnă asta, Boris?
S-a întâmplat când ai plecat la mama ta. Nu e cazul să faci o tragedie din asta.
Mă lăsasei singur, ce vrei să-ti spun ?
Si tu, nu te mai fâtâi cu părul ăla în fata mea !
- Mă fâtâi cu părul în fata ta ? - M-ai înnebunit cu gelozia ta.
Tu esti femeie, eu sunt bărbat. E ceva diferit. Explică-i !
Ce ?
Se întâmplă oricui ! O aventură, pasageră...
Asta nu-i împiedică să fie îndrăgostiti de sotiile lor ! N-am dreptate ?
- Da, sigur că da ! - Eu sunt o aventură pasageră ?
Ea îl consola când eu îl răneam.
Oh ! Dar astea sunt chestii pe care le spunem mereu puicutelor !
Femeilor le place să facă pe infirmierele.
Atunci n-ai decât să plângi pe umărul infirmierei tale. Noi doi am terminat-o.
N-o să începi din nou, da ?
- Te iubesc! N-ai de ce să fii geloasă. - Nu-s geloasă pe S.M.U.R.D !
S.M.U.R.D ? Nu, dar cine se crede asta ?
Eu sunt S.M.U.R.D.-ul ? Aha, deci eu eram S.M.U.R.D.-ul !
Spune că te-ai săturat de mine ! Spune că sunt o ghiulea !
- Fii sinceră o dată în viata ta ! - O să mă aducă în pragul nebuniei !
- Cum ti se pare S.M.U.R.D.-ul ? - Ce-i asta ?
E noua mea tinută de scenă. Am făcut-o chiar eu.
Deci, cum ti se pare S.M.U.R.D.-ul ?
Dar te iubesc !
Mai bine să plecăm.
Ti-am spus că te iubesc ! Te iubesc ! Eva !
Asta o să se termine cu omor !
Dă-te la o parte, sau fac o nenorocire !
- Crezi că mi-e frică de pistolul tău ? - Au înnebunit !
- Boris, stai unde esti. - Mă doare-n cot de pistolul tău ! Trage !
- Taci, Boris, taci ! - Te rog !
O să tragă...
Hai, micuta mea, trage ! Hai ! Împrăstie-mi creierii pe pereti !
Hai ! Îti poruncesc. Hai, ucide-mă, dacă mă iubesti !
- Micuta flacără nu e moartă ! - Stiai că e bricheta ?
Oh! Puisorul meu ! Dulceata mea ! Gata, gata !
Iartă-mă, Marilda, da ? Nu mai vrei, deloc ?
Ba eu voiam.
Du-te după ea ! Cred că are nevoie de un umăr.
Nici nu vreau altceva !
Domnule...
- Nu v-ati asteptat să apar acum, cred. - Nu, de ce ?
- Ce faci aici ? - Am luat asta din greseală.
- Vii ? - Natacha ?
Bineînteles, cât am putut să fiu de proastă ! Ea ti-a spus, nu-i asa ?
- Ce tot spui ? - Ea era singura care stia !
Să mergem.
- Aveai nevoie de toate, chiar si de ea ! - Ajunge !
- Îti trebuia chiar si Natacha ! - Bun. Nu e nici locul, nici momentul.
Vorbim acasă.
Chiar nu văd ce ne-am mai putea spune !
Numele avocatilor !
Asta era ! E chiar mai bine decât credeam !
Îti trebuia o scuză. Bietul de tine !
Pentru cina de vineri, rămâne valabil ?
Îmi deschizi ?
- E frumoasă, nu ? - Da.
- Adio, prietene ! - Salut.
- Nu putem sta linistiti 5 minute ? - Se reîntoarce !
- Mica flacără n-a murit ! - Poftim ! Ca suvenir !
- Usa ! - Vii, Boris ?
Vin ! Vin !